S onu stranu okrutnosti opasni prijatelj zastrašujuće psihoanalize - Vlaisavljević, Ugo (2020)
U ovom radu predlažemo izvjesno ‘čitanje izbliza’ izlaganja koje je Jacques Derrida imao na međunarodnom skupu psihoanalitičara, koji je pod naslovom Les États généraux de Psychanalyse održan u srpnju 2000. godine. Slaveći stogodišnjicu objave Freudova Tumačenja snova, ovaj reprezentativni skup upriličen je pod okriljem ‘političke metafore’ sugerirane njegovim povijesno bremenitim naslovom i datumima održavanja. U Derridainu obraćanju metafora revolucije bila je mnogo više nego tek blještavi amblem skupa koji izražava volju organizatora da se naglasi revolucionarni karakter Freudova ‘izuma’ ili da se pobudi entuzijazam sudionika za rješavanje aktualne krize njihove profesije po uzoru na Opće staleže iz 1789. godine. Tek je u svome kasnom radu, a posebice u ovom uvodnom predavanju posvećenom ljudskoj okrutnosti i njezinim novijim povijesnim preobrazbama, Derrida počeo istraživati dekonstruktivne političke potencijale psihoanalize. Njegova hipoteza o nadmoći psihoanalize nad svim drugim diskursima u bavljenju ovim nadasve političkim pitanjem pretpostavlja da postoji, iako još ne sasvim priznata ili čak izložena velikim otporima, politika inherentna Freudovoj teoriji. Naznačena u njegovim kasnim spisima, Freudova ‘progresivna politika', već angažirana u podrivanju principa državnog suvereniteta, budući da se pokazala sposobnom da ukaže na strategiju prolaska ‘s onu stranu nagona smrti', poziva na stvaranje nove revolucionarne psihoanalize s onu stranu svih principa. U ovom će radu posebno biti važno iznijeti na vidjelo da Derridaino politički usmjereno čitanje Freudove ostavštine bitno ovisi o njegovoj posebnoj i jedinstvenoj poziciji "prijatelja psihoanalize".
The article proposes a close reading of Jacques Derrida’s address to the Estates General of Psychoanalysis, held in Paris in July 2000. In celebrating the centenary of Freud’s Interpretation of Dreams, the representative international gathering of psychoanalysts took place under the umbrella of a “political metaphor” suggested by its historically significant title and dates. In Derrida’s address, the metaphor of revolution was far more than just a bright emblem of the meeting, expressing the organizers’ wish to emphasize the revolutionary character of Freud’s “invention” or to encourage the participants’ en- thusiasm for solving the current crisis of their profession in the manner inspired by the Estates General in 1789. It is only in his late work, and particularly in this introductory lecture dealing with human cruelty and its recent historical mutations, that Derrida began to explore the deconstructive political potentialities of psychoanalysis. His hypothesis on the superiority of psychoanalysis over all other discourses in dealing with this highly political issue assumes that there is, although not yet fully recognized, or even strongly opposed, a politics inherent to Freud’s theory. Outlined in his later writings, Freud’s “progressive politics,” already engaged in a subversion of the principle of state sovereignty, as proved to be able to indicate a strategy of going "beyond the death drive," calls for creating a new, revolutionary psychoanalysis beyond all principles. The article attempts to reveal that Derrida's politically oriented reading of Freud’s legacy crucially depends on his unique position of "the friend of psychoanalysis."
Bibliografske bilješke uz tekst ; bibliografija: str. 309-311.
Sažetak ; Abstract.
Keywords: Psihoanaliza -- Okrutnost -- Suverenitet -- Revolucija; Derrida, Jacques -- Freud, Sigmund